- L’Executiu entén que l’obligació d’aprovar plans de mobilitat coherents amb l’Estratègia Espanyola de la Mobilitat Sostenible per a la concessió d’ajuts a les administracions locals o autonòmiques vulnera les seves competències en aquesta matèria
- La norma estatal determina els instruments i procediments a seguir per a la rehabilitació de construccions i edificis, competència que també té atribuïda la Generalitat
El Govern ha acordat avui interposar un recurs d’inconstitucionalitat davant del Tribunal Constitucional (TC) en considerar que els articles 101.1, 101.2, 101.3, 101.4, 102, 110.4 i 111.6 de la Llei 2/2011, de 4 de març, d’economia sostenible vulneren competències de la Generalitat en matèria de transport i urbanisme.
L’Executiu creu que hi ha preceptes en matèria de transport públic, rehabilitació d’edificis i urbanisme que vulneren les competències de la Generalitat en matèria d’urbanisme i transport, regulades als articles 114.2, 149.5 i 169.1 de l’Estatut d’autonomia de Catalunya. Així ho determina també el dictamen emès pel Consell de Garanties Estatutàries, a instàncies del Govern.
- Transport públic: per a la concessió d’ajudes o subvencions a les administracions autonòmiques o locals destinades al transport públic urbà o metropolità, la Llei d’economia sostenible imposa l’aprovació d’uns plans de mobilitat coherents amb l’Estratègia Espanyola de la Mobilitat Sostenible. El Govern entén que aquesta mesura vulnera les seves competències en aquest àmbit, plasmades en la Llei 9/2003, de 13 de juny, de la mobilitat i en la normativa posterior que la desenvolupa.
- Urbanisme i rehabilitació d’edificis: la Llei d’economia sostenible determina quins instruments i procediments s’hauran de seguir per a la rehabilitació de construccions i edificis, competència que té atribuïda la Generalitat. Així mateix, la norma estatal preveu la possible ocupació d’espais lliures o de domini públic per instal·lar ascensors i altres serveis comuns quan sigui necessari per a la rehabilitació d’immobles. Aquests ascensors no computarien en el càlcul del volum edificable ni de les distàncies mínimes i, a més, comportaria que el terreny on s’ubiquessin deixés de ser considerat espai públic. Aquesta prerrogativa recau en el Govern de la Generalitat, que té competències exclusives en matèria d’urbanisme i habitatge.
Per tant, vist el dictamen i que les negociacions mantingudes amb el Govern espanyol en el marc de la Subcomissió de Seguiment Normatiu, Prevenció i Solució de Conflictes de la Comissió Bilateral Generalitat-Estat no han permès arribar a un acord satisfactori, el Govern ha decidit plantejar un recurs d’inconstitucionalitat davant del TC.